Synvinkel nr 6, 2025
Paradsidans bildtext: Punkt för punkt mot målet
Syntolkning: En kvinna och ett barn klädda i röda regnrockar med huva studerar en lapp i punktskrift som ligger intill ett punktskriftsalfabet på ett bord på en sportplan med grönt gräs.  En kvinna i svart regnrock med vita prickar ser på.
Synvinkel är organisationstidningen för Förbundet Finlands Svenska Synskadade.
Tidningen utkommer med 6 nummer per år i svartskrift, punktskrift, som taltidning, tillgänglig pdf och i rtf-format, se www.fss.fi. Kan också fås som e-postbilaga. Årgång 114.
Utgivare: Förbundet Finlands Svenska Synskadade rf, Parisgränden 2 A 1, 00560 Helsingfors. Tfn 09-6962 300.
Ansvarig redaktör: Christian Hellman 
tfn 044-712 3017, e-post: christian.hellman@fss.fi
Layout: Christian Hellman
Prenumerationer och adressändringar: FSS kansli 
tfn 09-6962 300, e-post: kansliet@fss.fi
På pärmen: En kvinna och ett barn klädda i röda regnrockar med huva studerar en lapp i punktskrift som ligger intill ett punktskriftsalfabet på ett bord på en sportplan med grönt gräs.  En kvinna i svart regnrock med vita prickar ser på.
Foto: Henrika Mercadante

Ledare: Framtiden väntar på oss
En orientering i punktskrift
Kolumn: Du är inte osynlig
”Jag fruktade för mitt liv”
Louis Braille del 5: Ett livsverk fullbordas
På tapeten
Från närkamp till sittgymnastik
”Det ger så mycket mer än det tar”
Freddes följande följetong: Dags att koppla av
Medlemsreportage: Ser sjön, “sehr schön”, på Bergö
Aktuellt: Grattis på hundraårsdagen, Aili!
Aktuellt: FSS höstmöte 2025
Aktuellt i distrikten: Norra Österbottens Svenska Synskadade
Aktuellt i distrikten: Svenska Synskadade i Västnyland
Aktuellt i distrikten: Ålands synskadade
Aktuellt i distrikten: Vasa Svenska Synskadade
Aktuellt i distrikten: Svenska Synskadade i Mellersta Nyland
God jul!

Ledare: Framtiden väntar på oss

Text: Gunilla Löfman

Förbundets höstmöte hölls veckoslutet 15–16 november. Vi valde Göran Sjöstedt till ordförande samt Mikael Granlund och Petri Nokkala till styrelsemedlemmar.
Vi godkände verksamhetsplan (VP) och budget för nästa år. I VP lyfter vi fram att förbundet verkar som serviceproducent för landets svenskspråkiga personer med synnedsättning och betydande synsvårigheter. Vi som är medlemmar i förbundet är del av denna grupp som statistiskt sett består av 2800 personer med synnedsättning plus omkring 9000 personer med betydande synsvårigheter.
Våra synrådgivare möter årligen upp till 500 personer som har problem med synen. Varje person får råd och stöd för sin anpassningsprocess utifrån den synproblematik personen har. För oss som är medlemmar gäller det att minnas att förbundets verksamhet är till för många fler än oss medlemmar.  
Höstmötets modiga beslut att godkänna ett nytt namn för förbundet leder till en synligare position för förbundet. Som en följd av det är det många fler som hittar fram till oss och vi får möjlighet att ge individuellt stöd till allt fler personer. 
I stadgarnas § 1 står nu: ”Förbundets namn är Finlands svenska synförbund rf. Förbundet använder namnformen Synförbundet.” Först när Patent- och registerstyrelsen godkänt ändringen kan vi ta i bruk det nya namnet. 
Framtiden står öppen för oss. STEAs finansieringsplaner för tredje sektorn är för närvarande okända. Vår förnyade styrelse som vid årsskiftet tar itu med framtiden har en del ännu okända frågor att ta ställning till. Det är viktigt med förnyelse. Nu är den rätta tidpunkten för nya krafter att ta tag i framtiden utan belastning av tankesättet att så här har vi alltid gjort.
Jag önskar styrelsemedlemmarna tid för att lära känna varandra, arbetsro, mod och gott samarbete! 
Mitt varma tack till styrelsekollegor och förbundets medlemmar för ert stöd under de gångna åtta åren! Ett speciellt tack till VL Matthias Jakobsson för vårt samarbete och för all den faktabaserade kunskap du delat och delar med dig av till styrelsen inför många gånger svåra beslut! Tack också till alla er andra som jobbar inom FSS och som jag upplever det, hela tiden helhjärtat med målgruppens bästa i tankarna.  
Må väl allesammans, God Jul och en framgångsrik framtid! Vi syns och ses!

Bildtext: Gunilla Löfman ordförande till 31.12 2025 
Syntolkning: Närbild. Gunilla har kort, blont hår och glasögon. Hon är klädd i en lilafärgad stickad tröja och ler glatt.

…
En orientering i punktskrift

Punktskriftsorientering är ett helt nytt aktivitetskoncept som FSS tagit fram till ära av punktskriftens 200-årsjubileum. Under året har hundratals deltagare runt om i Svenskfinland gnuggat sina geniknölar för att tyda budskapen som gömmer sig bakom punktskriftstecknen.

Text och foto: Christian Hellman

Var ligger nästa station? För att komma vidare måste man lista ut ledtråden som står skriven i punktskrift. Här har man hjälp av kortet med punktskriftsalfabetet, men helt lätt är uppgiften inte. Symbolerna måste tydas bokstav för bokstav, ända tills hela texten avslöjats. Så fungerar punktskriftsorienteringen – det är en slags skattjakt som passar både seende och personer med synnedsättning lika väl. Bakom idén står FSS kommunikationschef Henrika Mercadante. Hon berättar för Synvinkel hur idén kom till och hur den tagits emot.

Glädjen i att hitta
Henrika berättar att de bästa födelsedagsmorgnarna som barn inleddes med en lapp vid sängen: ”Sök i tamburens skåp i den bruna asken.” Ledtråden ledde till nästa lapp och sedan till nästa, ända tills hon fann den väl undangömda gåvan.
– Det var minnet av glädjen och spänningen i att hitta lapparna som fick mig att tänka på den här idén, förklarar Henrika.
Punktskriftsorienteringen är upplagd som en slags skattjakt där deltagarna arbetar i team. Vid startstationen får varje lag en punktskriftslapp och ett kort med punktskriftsalfabetet som hjälpmedel. Till skillnad från klassisk orientering tävlar man inte mot andra deltagare. Belöningen ligger i att man lyckas lösa uppgifterna – och kanske får en liten karamell.
– Vi konstaterade att det är tillräckligt utmanande att tyda punktskriften, förklarar Henrika.
Vid målgången väntar en person med synnedsättning som behärskar punktskrift. Där får deltagarna chansen att skriva ut sitt eget namn i punktskrift. Orienteringen kan kompletteras med aktiviteter vid stationerna, såsom badminton med bjällerballonger och simulationsglasögon. Programmet ska passa alla – även personer med synnedsättning som inte kan punktskrift.
– Om du har en person med synnedsättning i din grupp ska det inte vara så att alla andra spelar fotboll, medan den som inte ser måste promenera för sig själv. Man kan faktiskt hitta aktiviteter som är roliga för alla, betonar Henrika.

Positivt mottagande
Responsen har överträffat alla förväntningar. Det största deltagarantalet var på MoveFest-mässan i Borgå. Målet var att locka 50-100 deltagare, men istället blev det en riktig rekorddag.
– Vi tappade räkningen vid 350, men vi vet att över 400 barn deltog. Karamellerna tog slut och bjällerballongerna också, berättar Henrika.
Utöver Borgå har FSS i år ordnat punktskriftsorientering i Jakobstad, Vasa och Helsingfors. I december hålls ytterligare ett evenemang i Sjundeå. Det finns också planer på att sprida konceptet genom ett samarbete med Finlands Svenska Idrott under 2026. 
– Intresset har varit stort och vi hoppas att många tar konceptet till sig, säger Henrika.

”Vårt hemliga språk”
Tessa Bamberg är punktskriftsansvarig på FSS. Hon har varit med vid målgången under alla evenemangen och har fascinerats av hur snabbt deltagarna lärt sig logiken i punktskriftssystemet. Hon nämner en särskilt minnesvärd upplevelse i Borgå när två tioåriga bästisar plötsligt insåg vilka möjligheter som kunde öppna sig om de lärde sig punktskrift: ”Det här kan ju bli vårt hemliga språk!”
– Flickorna roffade åt sig korten med punktskriftsalfabetet och sprang iväg viskande och lyckliga, berättar Tessa glatt.
Senare samma dag återvände en av dem med sin lillasyster i släptåg.
– Det var verkligen rörande att se hur storasystern ville dela med sig av glädjen, minns Tessa.
Konceptet har visat sig vara lätt att anpassa efter olika förhållanden.
– Man kan göra korta eller långa, enkla eller avancerade varianter, förklarar Tessa.
Att konceptet snart kanske sprids även inom idrottsvärlden ser hon som en enbart positiv sak.
– Det bevisar att det finns sånt man kan göra tillsammans, utan att någon behöver känna sig utanför. Alla dylika insatser ökar inklusionen.

Punktskriften livskraftig
Världen har ändrats mycket under de 200 år som förflutit sedan punktskriften uppfanns. Tessa ser ändå ingen risk för att den skulle bli föråldrad.
– Punktskriften har absolut inte stagnerat, utan bara fått nya uttrycksformer. Nuförtiden kan man till exempel skriva punktskrift direkt på smarttelefonens skärm. Kärnan är och förblir att vi som har en synnedsättning behöver ett eget läs- och skrivspråk, konstaterar hon.

Syntolkning: Närbild snett uppifrån. På ett ljust träbord utomhus ligger papper med punktskriftsalfabet i två storlekar, en ringklocka och en fotboll. Strax intill på marken ligger sex ballonger i olika färger. På ett annat bord intill ligger en låda som innehåller simulationsglasögon.

Bildtext: Framgång. Henrika är glad över att punktskriftsorienteringen fått ett så gott bemötande.
Syntolkning: En glatt leende kvinna med axellångt ljust hår poserar stående framför en enfärgad, ljus vägg. Hon är klädd i en mönstrad gråsvart klänning och mörka byxor.

Bildtext: I mål. Kön till sista stationen i Borgå var lång.
Syntolkning: Vy bakifrån av nio barn och unga som står samlade i grupp inomhus framför ett bord. Till höger syns en vuxen person iklädd orange reflexväst, intill en lodrät vit banderoll med texten ”Förbundet Finlands Svenska Synskadade”. En röd och en grön ballong hänger från bordskanten. Genom det stora fönstret i bakgrunden syns en grön gräsmatta.

Bildtext: Belöningen. Det egna namnet skrivet i punktskrift samt lite godis också.
Syntolkning: Vid ett bord inomhus sitter en kvinna med en röd punktskriftsmaskin framför sig. Bredvid henne står en annan kvinna och håller upp locket till en grön låda. Flera barn står framför bordet där det ligger papper, linjaler och en korg med godis.

…
Kolumn: Du är inte osynlig

Text: Christian Hellman

Julen står återigen inför dörren. De lyckligt lottade bland oss kan se fram emot den varma gemenskap som julen i sin bästa tappning kan bjuda på. Mitt i allt mys glömmer dock många att julen inte är någon magisk årstid – att det inte är datumet i kalendern som är glädjekällan, utan att julstämningen föds ur samvaron med människorna man har omkring sig.
Julen är en privat högtid som de flesta firar inom en snäv familjekrets. Man vänder blicken inåt och åker hem till sitt. Man antar att vänner och bekanta gör likadant. Man glömmer lätt att julhelgen kan vara den allra ensammaste tiden på året för dem som inte har någon när och kär. Till julens oskrivna regler hör också att inte störa eller tränga sig på. Risken finns därför att någon som verkligen skulle behöva hjälp ändå inte hör av sig – ingen vill ju förstöra julstämningen för andra.
Under det gångna året har det fattats beslut om stora nedskärningar inom social- och hälsovården som drabbar personer med funktionsnedsättning särskilt hårt. Allt fler mår allt sämre, men få vill höra om de konkreta påföljderna på individnivå – hemmafronten ligger alltför nära och det dåliga samvetet kan väckas. Det är lättare att vända bort blicken.
Men det finns en grupp som inte glömmer och som inte vänder bort blicken. Alla vi inom FSS och våra medlemsföreningar har jobbat för er hela det här året, och vi ämnar fortsätta med det även nästa år. Vi informerar, påverkar, stöder, utreder och utbildar. På det vardagliga planet arrangerar vi resor, kurser, stödtillfällen, motionsmöjligheter, kulturupplevelser, medlemsträffar och mycket annat. Vi är engagerade människor som verkligen bryr oss om hur ni mår och som både förstår och kan hjälpa med de utmaningar många av er tampas med.
Jag skrev inte den här kolumnen enbart för att påminna om alla som lider av akut ensamhet under julen. Jag ville också påminna om att ni, trots allt, inte står helt ensamma med era bekymmer, för vi finns här för er. Vi kan inte besöka alla personligen under julhelgen, hur gärna vi än skulle vilja det, men jag lovar att vi är tillbaka strax efter nyår, redo att lyssna och hjälpa igen.
Och till er som känner ett akut behov av sällskap har jag ett riktigt hett tips: Ge våra medlemsföreningars tillställningar en chans! Våga gå med! I intervjuerna jag gjort med föreningsmedlemmar framkommer nämligen att det är näst intill omöjligt att inte få nya, goda vänner den vägen!
Det här är vad jag vill ge er alla i julklapp: en glimt av hopp, ett löfte om gemenskap och ett tips om vänskap. 
Glad jul – vi syns och ses igen när det nya året börjar!

Bildtext: Christian Hellman redaktör
Syntolkning: Närbild. En medelålders man tittar rakt fram och ler lätt. Hans glasögon har tunna, ljusa bågar av metall.

…
”Jag fruktade för mitt liv”

Könsrelaterat våld är utbrett i Kosovo och kvinnor med funktionsnedsättningar löper tre gånger större risk att drabbas. Patriarkala strukturer och brist på sociala skyddsnät tvingar många våldsutsatta blinda kvinnor att leva med sina plågoandar.

Text och foto: Bengt Sigvardsson

Ett tiotal blinda kvinnor sitter kring ett bord i ett kommunhus i en småstad utanför Kosovos huvudstad Pristina. De pratar om våld och diskriminering. Diskussionerna är en del av programmet ”Förebyggande och skydd mot våld för blinda kvinnor och flickor” som startades 2022 av Kommittén för blinda kvinnor i Kosovo, KGVK. Hittills har 150 blinda kvinnor deltagit i programmet. En tredjedel av dem har utsatts för fysiskt, psykiskt och ekonomiskt våld.
– Det känns skönt att prata direkt från hjärtat med andra kvinnor. Under min uppväxt tillät min pappa mig inte att prata. Först när jag gifte mig fick jag yttrandefrihet, men den försvann när min man blev galen, säger 55-åriga Erza.
En annan kvinna bor med sin bror som även är hennes ledsagare. Hon har knappt varit utanför sitt hem på 30 år. Brodern stjäl hela hennes funktionsnedsättningsbidrag. Kvinnan vill inte ställa upp på intervju.
– Jag är rädd att min bror ska få veta att jag har pratat med journalister, förklarar hon.
Enligt Women, Peace and Security Index är Kosovo, som har 1,8 miljoner invånare, Europas näst värsta land för kvinnor att leva i. 54 procent av landets vuxna kvinnor har utsatts för våld i nära relationer. Kvinnor med funktionsnedsättningar löper tre gånger större risk att drabbas. Oftast är det en familjemedlem som är förövaren.
– Jag växte upp i en by med en våldsam pappa som slog min mamma och mina syskon. Jag minns inte om jag också brukade få stryk. Jag var väldigt introvert och försökte skydda mig genom att vara tyst, säger Erza.
Liksom många andra blinda hoppade hon av skolan i förtid. Det finns endast en blindskola och i de allmänna skolorna råder konstant brist på undervisningsmaterial för personer med synnedsättning. Erza gifte sig med en blind man 2004.
– Våra första år tillsammans var fantastiska. För första gången i mitt liv vågade jag säga vad jag tyckte och tänkte. Jag fick jobb på en städfirma och vi fick en dotter. Sedan började min man förändras, säger hon.
Det började med utskällningar som övergick i vansinnesutbrott och anklagelser om otrohet.
– Sedan började han slå mig. Jag fick utstå både fysiskt och psykiskt våld. Han kallade mig för fruktansvärda saker inför vår dotter och våra släktingar, säger hon.
Släktingarna reagerade inte. Patriarkala värderingar härskar i stora delar av det kosovanska samhället. Myndigheterna tenderar att inte lägga sig i ”familjeangelägenheter”.
– Jag gick till både socialkontoret och polisen flera gånger och bad om hjälp, men de gjorde ingenting. Endast en gång kom polisen hem till oss. Då sa de bara åt min man att lugna sig, sedan stack de. Jag visste inte vad jag skulle göra eller vart jag skulle ta vägen. Jag fruktade för mitt liv, säger Erza.
När maken hotade att dumpa deras dotter i bergen var måttet rågat. Erza flydde med dottern till annan ort där hennes chef hjälpte henne att få ett nytt jobb och en lägenhet.
– Det var tack vare att jag hade en inkomst som jag kunde lämna min man, säger hon.
Enligt KGVK har endast fem till tio blinda kvinnor ett arbete. De övriga är ekonomiskt beroende av sina män eller familjer. Därmed vågar de inte polisanmäla sina förövare. Det berättar KGVK:s ordförande Bajramshahe Jetullahu och programkoordinatorn Korab Mehmetaj.
– De fruktar att det ska leda till ännu mer våld eftersom de inte har någonstans att fly, säger Bajramshahe.
Det är i princip omöjligt för en blind person att gå ut på egen hand. Hållplatser ropas inte ut på bussar. Trottoarer används som parkeringsplatser. De taktila ledstråken är lätträknade. Man måste ha en ledsagare. Problemet är att ledsagaren ofta är förövaren.
– Som blind får man ett bidrag på 300 euro i månaden, varav hälften ska gå till en ledsagare. Ingen vill jobba för 150 euro i månaden. Därför är det vanligen familjemedlemmar som är ledsagare, förklarar Korab.
Hjälplösheten förvärras av att det endast finns åtta skyddade kvinnoboenden. De är överfulla och inte anpassade för personer med synnedsättning. Parallellt med rundabordssamtal, där kvinnorna får lära sig mer om sina rättigheter, lägger KGVK mycket krut på lobbyarbete. Inte minst för att Lagen för Blinda, som Kosovo antog 2012, ska implementeras i praktiken.
– Om det hade varit möjligt hade vi anmält Kosovo i internationella domstolar, säger Bajramshahe.
Den möjligheten finns inte. Kosovo utropade självständighet från Serbien 2008, något som endast cirka hundra länder har erkänt. Därmed kan landet inte gå med i EU, FN eller ratificera FN-konventioner. KGVK planerar nu att stämma staten i en kosovansk domstol. Programmet kommer att pågå till 2026 med målet att nå ut till fler blinda kvinnor. Utmaningarna är många, men Korab påpekar att bollen är i rullning.
– När vi startade 2022 hade ingen i Kosovo belyst dessa problem tidigare. Nu har vi nått ut till 150 blinda kvinnor, avslutar han.
Fotnot: Erzas namn är fingerat.

Faktaruta
Kosovo
Kosovo har cirka 1,8 miljoner invånare.
Kosovo är beläget på Balkanhalvön. Serbien, Nordmakedonien, Albanien och Montenegro är närmaste grannländer.
Landet var tidigare en del av det forna Jugoslavien. Från februari 1998 till juni 1999 rasade det så kallade Kosovo-kriget mellan den jugoslaviska armén och kosovanska självständighetsmiliser.
Kosovo utropade ensidigt självständighet från Serbien 2008.
Kosovos status som självständigt land är omtvistad. Endast cirka 100 länder har erkänt Kosovos självständighet.
Kosovo är inte medlem i Förenta nationerna (FN).
Endast cirka 20 procent av landets arbetande befolkning är kvinnor, vilket är den lägsta siffran i hela Europa.

Faktaruta
KGVK – The Committee of Blind Women of Kosovo
The Committee of Blind Women of Kosovo, KGVK, grundades 2006. Grundarna ansåg att det behövdes en förening för blinda kvinnor eftersom de diskriminerades både på grund av sitt kön och sin funktionsnedsättning. 
KGVK har 320 aktiva medlemmar, men dess aktiviteter är öppna för alla kvinnor med synnedsättning.
Vid sidan om KGVK finns Kosovos Blindförbund som grundades 1947 och några mindre föreningar.

Syntolkning: Utomhus. En kvinna med långt brunt hår häller ljusröd vätska ur en flaska på marken framför sex poliser i ljusblå skjortor. Poliserna står i led framför en trappa till en byggnad med glasfönster. Alla utom en av poliserna tittar mot kvinnan.

Bildtext: Synlighet. Kvinnorätts­aktivister sprayar slagord på en husvägg i Kosovos huvudstad Pristina.
Syntolkning: Närbild. Två kvinnor håller upp en schablon mot en ljus, skrovlig vägg och sprayar med röd färg så att det bildas en mening på väggen..

Bildtext: På frammarsch. Kosovo är Europas näst värsta land för kvinnor att leva i. På bilden protesterar kvinnor i Pristina under Internationella kvinnodagen 2025.
Syntolkning: Panoramabild. En grupp demonstranter marscherar i solsken längs en gata med höghus i bakgrunden. Den första raden bär i midjehöjd en lång röd banderoll med vit text på albanska. Strax bakom, ovanför folkmassan syns tre lodräta, lila banderoller med slagord i stora vita bokstäver. Vädret är soligt med blå himmel.

Bildtext: Drivkraft. Bajramshahe Jetullahu är grundare till och ordförande i Kommittén för blinda kvinnor i Kosovo.
Syntolkning: Porträtt. En leende äldre kvinna med kort brunt hår och mörka glasögon poserar framför en ljus vägg,  under en plansch med en symbol och texten”KGVK” i både svartskrift och punktskrift. Hon är klädd i en grå tröja med knappar.

Bildtext: Stödkraft. Korab Mehmetaj är programkoordinator på Kommittén för blinda kvinnor i Kosovo, KGVK.
Syntolkning: Halvbild. En leende man med glasögon och kortklippt hår sitter i kontorsmiljö, iklädd en svart huvtröja. Bakgrunden är ljus och enkel.

…
Louis Braille del 5: Ett livsverk fullbordas

Under de sista åren av sitt liv tampas Louis Braille med en sviktande hälsa och möter även motstånd från blindskolans nya ledning.

Text: Christian Hellman

År 1840 förändrades stämningen på blindinstitutet i Paris. Louis Brailles främsta beskyddare, direktör Pignier, tvingades avgå. För Louis innebar det att han förlorade sin starkaste allierade. Pignier var inte bara hans chef, utan hade också blivit en nära vän.
Den nya direktören, Pierre-Armand Dufau, hade en annan syn på pedagogik. Han föredrog att eleverna skulle använda samma bokstäver som seende och var skeptisk till punktskriften. Under en period motarbetades Brailles system aktivt av skolledningen. Direktör Dufau förbjöd användningen av punktskrift i undervisningen, men eleverna fortsatte ändå att använda systemet i smyg. De visste av egen erfarenhet att systemet fungerade och var ovilliga att återgå till de gamla, klumpiga metoderna.

En mänsklig kompromiss
Trots konflikten om undervisningsmetoderna visade Dufau en annan sida när Louis hälsa försämrades. Tuberkulosen hade länge tärt på Louis krafter. År 1844 bedömdes han inte längre orka undervisa. När han år 1850 begärde avsked, lät Dufau honom bo kvar på institutet trots att pensionen var liten. I utbyte gav Louis pianolektioner när han orkade. Det var en överenskommelse som lät Louis stanna i den miljö som varit hans hem sedan tioårsåldern.
Louis levde enkelt på sina anspråkslösa inkomster, men sparade dem sällan för egen del. Hans vän Hippolyte Coltat berättade senare hur Louis ofta hjälpte fattiga elever med pengar och böcker. Han gjorde det dock alltid diskret, som för att ”undanhålla givarens hand från mottagarens blick”, som Coltat uttryckte det.

Ett stilla avsked
Natten till den 4 december 1851 drabbades Louis av en kraftig inre blödning. Han återhämtade sig aldrig helt efter detta. Under sina sista dagar i januari 1852 var han omgiven av sina vänner och sin bror. Han verkade ha förlikat sig med sitt öde och var vid gott mod, omständigheterna till trots. På trettondagen frågade han om betydelsen av guld, rökelse och myrra – gåvorna till Jesusbarnet.
När krafterna till slut tröt och Louis inte längre kunde tala, beskriver Coltat hur den döende rörde på läpparna i en gest av tillgivenhet mot sina vänner. Det var ett tyst farväl. Klockan halv åtta på kvällen, den 6 januari 1852, somnade Louis Braille in. Han blev 43 år gammal.
Louis begravdes i familjegraven i Coupvray, vid sidan av sin far och syster. Pressen noterade knappt händelsen, då hans punktskriftssystem ännu inte var allmänt känt.

Händerna kvar i Coupvray
Erkännandet kom, men det tog tid. År 1952, hundra år efter Louis Brailles död, beslöt franska staten att hans kvarlevor skulle flyttas till Panthéon i Paris, den sista viloplatsen för nationens stora gestalter.
Louis hemort Coupvray ville dock inte helt släppa taget om sin numera världsberömde son. Lösningen blev en smått makaber kompromiss som innebar att Louis Braille begravdes i Panthéon, medan hans händer skiljdes från kroppen och begravdes i en urna på kyrkogården i Coupvray. 

Systemets genombrott
Louis fick aldrig uppleva sin uppfinnings fulla triumftåg, men spridningen av metoden hade ändå börjat medan han ännu levde. Bara två år efter hans död antogs systemet officiellt i Frankrike. Samma år började det användas vid en blindskola i Missouri, USA.
Det definitiva internationella genombrottet kom vid en kongress i Paris 1878. Där enades representanter från flera europeiska länder om att Brailles system var överlägset de andra alternativen. Det dröjde dock till 1917 innan USA slutligen standardiserade systemet. År 1950, under UNESCO:s ledning, skapades en enhetlig standard för hur punktskrift skulle tillämpas på språk över hela världen.
Idag, mer än 200 år efter att Louis började sina experiment, används hans alfabet på praktiskt taget alla världens språk. Det har anpassats för matematik, musik och datorkod. I en tid av snabb teknisk utveckling förblir punktskriften en central nyckel till läskunnighet och självständighet för personer med synnedsättning.
Trots att tuberkulosens obönhörliga framfart ledde till att Louis Brailles liv inte blev särledes långt, så fyller hans stora gåva till mänskligheten hela 200 år i år, och är mer livskraftig än någonsin förr.

Källor
Artikelserien om Louis Braille hör till den populärhistoriska genren. Vid tidpunkten för sin död var Braille okänd för allmänheten, så de samtida källorna är fåtaliga. När dylika källor saknats, har jag använt sekundära källor och gjort rimliga antaganden utifrån typiskt beteende enligt dåtidens normer. Målet har varit att förmedla en realistisk, levande berättelse som inte strövar för långt från det vi med säkerhet vet om Braille.

Huvudkällor:
• Braille, Louis (1829, 1837). Procédé pour écrire les paroles, la musique et le plain-chant au moyen de points, à l’usage des aveugles et disposés pour eux.
• Braille, Louis (1839). Nouvelle méthode pour représenter par des points la forme même des lettres.
• Coltat, Hippolyte (1853). Notice biographique sur L. Braille.
• Pignier, Alexandre-René (1859). Notice sur Louis Braille. Professeur et ancien élève de l’Institution des Jeunes Aveugles de Paris.
• Henri, Pierre (1952). La Vie et l’Œuvre de Louis Braille, inventeur de l’alphabet des aveugles.

Syntolkning: Närbild. En beige stenmur med inskriptionen ”LOUIS BRAILLE 1809–1852”. På stenytan framför muren ligger en lagerkrans i metall och en liten skylt med samma namn och en kort text på franska.

…
På tapeten

Diskriminering godkänd
Nu har grundlagsutskottet och social- och hälsovårdsutskottet godkänt förslaget om livsskedesbestämmelser i funktionshinderservicelagen, vilket FSS anser vara en indirekt åldersdiskriminering. Tungviktarna inom författningsrätt ansåg att förslaget stred både mot grundlagen och funktionshinderkonventionen, men grundlagsutskottet ignorerade deras kommentarer. Lagen torde träda i kraft efter årsskiftet.

Begränsa teknologin
Grundlagsutskottet kräver preciseringar av vilka tekniska hjälpmedel, i vilka situationer och hur länge tekniska hjälpmedel såsom video, audio eller rörelsesensorer kan användas inom hemservicen innan ändringarna i socialvårdslagen kan godkännas. Även anhörigas rätt till privatliv måste beaktas. Nu följer behandling i social- och hälsovårdsutskottet. Teknologi måste enligt FSS användas på ett reglerat, människovärdigt sätt.

Nya serviceprinciper
”Behovsprincipen, säkerhet, verkningsfullhet och kostnadsnyttoeffektivitet” är de nya serviceprinciperna som föreslås för socialservicen i kombination med jämlikhet och människovärdets okränkbarhet. Modellen har tagits från hälso- och sjukvården i Sverige – utan forskning som visar att det fungerar för socialservicen. I Sverige ska de andra etiska principerna dock beaktas i första hand, därefter kostnadseffektiviteten. Men inte hos oss. Vad som väger tyngst och hur principerna påverkar enskilda bedömningar av rätten till service oroar oss.

…
Från närkamp till sittgymnastik

Här kommer den femte och sista delen i vår artikelserie om motion för personer med synnedsättning. Den här gången rör vi oss från judons taktila värld och blindishockeyns intensiva fart, till de blixtsnabba duellerna i showdown och den tillgängliga glädjen sittgymnastik erbjuder.

Text och AI-bilder: Christian Hellman

Judo
Judo är en kampsport med japanskt ursprung, som lämpar sig exceptionellt väl för personer med synnedsättning. Sporten bygger nämligen på grepp och kroppskontakt, snarare än visuell reaktion på avstånd, vilket gör att du kan träna och tävla på nästan samma villkor som seende utövare.
Den mest betydande anpassningen gäller matchens start. I vanlig judo börjar man matchen på avstånd och måste kämpa sig till att få grepp om motståndaren. I anpassad judo startar matchen först när båda utövarna redan har tagit ett fast grepp om varandras dräkter. Domaren leder utövarna till mitten av mattan (som heter ”tatami”) och säkerställer att greppet är korrekt. Därefter ger domaren kommandot ”Hajime” (som betyder börja). Från allra första sekunden kommer du att känna motståndarens balans, muskelspänning och avsikter genom dina händer och din kropp.
Judo erbjuder flera fördelar som sträcker sig långt utanför träningslokalen. En av de viktigaste av dessa är falltekniken (ukemi). Fallrisken är ett verkligt hot i vardagen för många personer med synnedsättning, särskilt under vintermånaderna. När du tränar judo, så får du en utmärkt fallteknik som kan vara skillnaden mellan en allvarlig skada och en enkel vurpa, om du råkar falla omkull på ett hårt underlag.
I judo tränas också balanssinnet intensivt. Du försöker hantera en motståndare som ständigt försöker rubba din balans, vilket tvingar kroppen att bli expert på att behärska sina tyngdpunkter. Detta leder också till en bättre hållning och säkrare rörelsemönster i vardagen.

Blindishockey
Blindishockey transformerar den klassiska ishockeyn till en upplevelse där kommunikationsförmågan och hörseln är lika viktiga färdigheter som skridskoåkningen.
Pucken som används i blindishockey skiljer sig mycket från en standardpuck. Den är tillverkad av tunn stålplåt, ihålig och innehåller metallkulor. När pucken rör sig slår kulorna mot metallhöljet, vilket skapar ett distinkt, rasslande ljud. Pucken är också betydligt större än en vanlig puck – cirka 14 centimeter i diameter – vilket gör den mycket lättare att träffa med klubban och även lättare att se för de spelare som har kvar en viss synförmåga.
Målet är lägre än ett standardmål, endast cirka 90 centimeter högt. Målvaktspositionen är reserverad för spelare som är helt blinda eller använder ögonbindel. Idén är att målvakten ska skydda målet enbart med hjälp av hörseln. Skotten måste därför hållas längs isen så att målvakten har en chans att höra pucken.
Passningsregeln är en regel som är unik för blindishockey. För att ett mål ska räknas måste det anfallande laget genomföra minst en passning inom anfallszonen innan skottet avlossas. Detta tvingar fram samarbete och kommunikation. Lagkamraterna måste ropa till varandra för att indikera sina positioner, vilket skapar en mycket verbal, ibland rätt högljudd spelmiljö.
Eftersom blindishockey är en lagsport, så erbjuder den något som individuella anpassade sporter saknar: den intensiva lagkänslan. De sociala banden blir starka när man delar omklädningsrum och arbetar mot ett gemensamt mål. Precis som vanlig ishockey är blindishockey också en intervallsport som ger utövaren kondition, benstyrka och bålstabilitet.
I Finland är föreningen Aisti Sport i Vanda speciellt känd för sin blindishockeyverksamhet. Verksamheten är koncentrerad till huvudstadsregionen, och träningen sker i Britas i Helsingfors och i Alberga i Esbo. Aisti Sport kan ofta erbjuda låneutrustning för nybörjare, vilket sänker tröskeln för att prova.

Showdown
Showdown misstas ofta för ”pingpong för blinda”, men det är en helt separat sportgren med egen identitet och taktik. Sporten kräver snabba reflexer, is i magen och uthållighet.
Showdown spelas av två personer vid ett specialdesignat bord. Bordet är rektangulärt med rundade hörn och omgivet av en sarg som förhindrar bollen från att falla ner. I varje kortsida finns en målficka. En vertikal skiva är monterad på sargkanterna, tvärs över bordet, så att det lämnar en låg öppning mellan bordsytan och den nedre kanten av skivan. När man skickar iväg bollen, så måste den passera genom öppningen under skivan för att nå motståndarens bordshalva. Bollen är gjord av hårdplast och innehåller små hagel som avger ett tydligt rasslande ljud när den rullar. Det här ljudet är din enda ledtråd när du försöker bedöma bollens position och hastighet.
Spelarna använder avlånga racketar och bär skyddshandskar på spelhanden för att undvika skador. Bollen är nämligen hård och kan komma i mycket hög hastighet. För att säkerställa att tävlingen sker på lika villkor måste alla spelare, oavsett synförmåga, bära ogenomskinliga ögonbindlar.
Även showdown ger dig en färdighet som du kan ha nytta av utanför sporten, eftersom den tränar hörseln till en extrem detaljnivå. Du lär dig att höra skillnad på bollens spinn och hur olika studsar mot sargen låter. Sporten kräver rätt lite utrymme jämfört med lagsporter, vilket möjliggör spontan träning. Showdown är också ett psykologiskt spel där du konstant försöker lura motståndaren och hitta luckorna i försvaret.
Det finns aktiva showdown-klubbar i flera städer. HUN (Helsingfors och Nylands Synskadade) erbjuder regelbundna motionsgrupper i Iiris-centret. Det finns klubbar även i Tammerfors, Åbo och Uleåborg.

Sittande gymnastik
För äldre personer med synnedsättning, eller för dem som har nedsatt balans och rörlighet, kan stående motion upplevas som riskfylld. Sittande gymnastik erbjuder ett vitalt alternativ där fokus ligger på att bibehålla funktionsförmåga och njuta av rörelsens glädje från en trygg, sittande position.
Som namnet avslöjar, så utför man gymnastikövningarna sittande på en stadig stol. Övningarna är utformade för att engagera hela kroppen, trots att man sitter. Du kan träna nacken och axlarna med olika övningar för att motverka stelhet, förbättra armstyrkan genom lyft, och stärka både benen och bålen genom att träna bensparkar och uppresningar. Man kan också använda sig av enkla hjälpmedel för att effektivisera träningen, såsom mjuka bollar för greppstyrka, gummiband för motståndsträning och käppar för att förbättra rörligheten i axlarna.
I grupper som är anpassade för personer med synnedsättning ges instruktionerna verbalt. Tränaren beskriver alltid rörelsen exakt: ”Sträck höger arm rakt upp mot taket, spreta med fingrarna”, vilket gör att du lätt kan följa med, även om du inte kan se tränaren.
Sittande gymnastik kan också integreras med dans och musik – alltså sittdans. Det kan handla om att klappa takt, stampa fötter eller utföra koreograferade armrörelser till kända melodier. Musiken fungerar som en glädjespridare och motivator.
Sittande gymnastik är en av de allra säkraste och tryggaste formerna av motion. Eftersom man sitter när man tränar, elimineras risken för fall under själva träningspasset. Samtidigt bygger övningarna upp den benstyrka som krävs för att förebygga fall i vardagen. Regelbunden rörelse motverkar också ledstelhet och förbättrar blodcirkulationen.
I Svenskfinland arrangerar Folkhälsan kurser på svenska för denna typ av motion. Kurser i ”Sittande seniorgymnastik” arrangeras på många orter med kraftigt subventionerade avgifter – ofta kring 25 euro för en hel säsong. Många av FSS medlemsföreningar samarbetar också direkt med Folkhälsan eller ordnar egna grupper.

Hitta din gren
Nu har vi kommit till slutet av vår artikelserie om motion. Vi har rest från sommarsolen med vandring och simning, genom höstens lagspel, vinterns inomhusaktiviteter och fram till dessa fyra mångsidiga grenar. Vi har sammanlagt presenterat hela nitton grenar, av vilka en handfull är sådana som du kan utöva för dig själv, utan extra kostnader och utan att du behöver gå med i en förening eller en klubb. Gemensamt för alla motionsformerna är förstås att de alla antingen är anpassade eller direkt skapade för personer med synnedsättning. 
Vi tror att chansen är god att någon av de här nitton grenarna passar just dig. Men om du inte hittat din egen motionsform ännu, så hjälper våra synrådgivare dig gärna. Glöm inte heller Finlands Svenska Idrott (FSI), som är specialister på de flesta former av motion, inklusive anpassade former. De hjälper också gärna dig. Om du vill friska upp minnet, så kan du läsa den första artikeln i den här serien på nytt. Den publicerades i Synvinkel nummer 2 detta år. Där hittar du vår intervju med Lotta Nylund från FSI, och även allmän information om varför det är så nyttigt att höja konditionen, särskilt om man är lite äldre och har en synnedsättning.

Ta steget
Budskapet vi har försökt förmedla i den här artikelserien är tydligt: Det finns garanterat en motionsform som passar dig, oavsett din ålder, var du bor eller om du tränat tidigare eller ej. Tröskeln kan förstås kännas hög i början, men med prova–på–möjligheter, låneutrustning och välkomnande gemenskaper är steget in kortare än du kanske tror. Så varför inte ta det redan idag? Både din kropp och din själ kommer att tacka dig. 

Lycka till!

Syntolkning: Tecknad illustration Två leende kvinnor i vita judodräkter med svarta bälten står ansikte mot ansikte och håller i varandra med ett judogrepp. De är barfotade och står på en tatamimatta.

Syntolkning: Tecknad illustration En ishockeymålvakt i full utrustning och mörka glasögon hukar framför målet. En stor puck ligger strax framför. Målburen och målgårdslinjerna på isen ramar in scenen.

Syntolkning: Tecknad illustration Två personer försedda med mörka ögonbindlar spelar showdown på ett avlångt spelbord med sarger och mittskärm. Kvinnan i förgrunden håller i en boll. Mannen i andra ändan av bordet väntar lätt framåtböjd. Rummet är ljust och i bakgrunden syns ett fönster.

Syntolkning: Tecknad illustration. En äldre kvinna och en äldre man sitter bredvid varandra på varsin bastanta trästol och drar i elastiska band. De ler och lutar sig lätt bakåt.

…
”Det ger så mycket mer än det tar”

Vid dörren till Vasa Svenska Synskadades verksamhetscenter Lyktan kan man mötas av en sällsam syn: medlemmar som dansar och sjunger i väntan på att få komma in. Det säger mycket om den goda stämningen inom föreningen.

Text: Christian Hellman

Vasa Svenska Synskadade rf (VSS) bildades 1972 och har i dag omkring 220 medlemmar. Föreningen täcker ett av de största geografiska områdena bland FSS medlemsföreningar – från Oravais i norr till Kristinestad i söder, en sträcka på nästan 200 kilometer. Verksamhetslokalen Lyktan ligger centralt i Vasa, på Korsholmsesplanaden.
Lisen Vestlin har varit föreningens verksamhetsledare sedan våren 2024. Med bakgrund inom vården och som företagare sökte hon något som skulle kännas genuint meningsfullt.
– Till min förvåning har jag här precis samma känsla som när jag drev mitt eget företag – att jobbet inte känns som ett jobb, utan är direkt roligt. Människomötena är den mest givande delen av arbetet, berättar hon.

Talko-anda och glädjedans
VSS präglas av vad Lisen kallar österbottnisk talko-anda – att man gör saker tillsammans.
– Det som lyfts särskilt starkt fram hos oss är gemenskapen, glädjen och även tryggheten man upplever på Lyktan. 
Ibland kan tryggheten och glädjen synas rent konkret när medlemmarna anländer till träff på Lyktan.
– Våra medlemmar vågar vara sig själva och bjuda på sig själva. När jag varit på väg att släppa in dem i lokalen, har jag sett genom glasdörren hur de tar danssteg där utanför och nynnar glatt på en låt. Då tar jag själv också några danssteg, för glädjen att få träffas sprider sig, berättar Lisen.

Program för alla överallt
Varje månad hålls en medlemsträff som lockar i genomsnitt 25 deltagare. Programmet varierar från föreläsningar om aktuella teman till kvällar med allsång och frågesport. I samarbete med Folkhälsan ordnas vattengymnastik och trivselcaféer. Punktskriftskurser hålls varje vecka, och it-stöd erbjuds månatligen. Ibland ordnas det längre resor utomlands. 
Göran Geisor, 88 år, har varit medlem i omkring tio år. Han uppskattar framför allt kamratskapet, men är även glad över att få praktisk information om ny teknik.
– Våra månader skulle inte gå framåt om vi inte hade Lyktan. Det är någonting nytt varje gång. Man får reda på allting om hjälpmedel och teknik. Lyktan lyser upp alla nymodigheter, säger han.
Teaterbesöken är särskilt populära. Föreningen har ett gott samarbete med Wasa Teater, kring syntolkade föreställningar.
– Jag tycker det är hemskt viktigt att ha syntolkning. Man förstår så mycket bättre vad som egentligen händer på scenen, säger Göran.
Lilian Söderman, 71 år, har varit medlem i drygt tjugo år. Hon tycker att kulturutbudet och, framför allt, vänskaperna är det mest värdefulla som medlemskapet gett henne.
– Jag har fått många nya vänner den här vägen. Jag är tacksam, för det är verkligen värt mycket, säger hon.
Lilian uppskattar också att föreningen är så lyhörd för medlemmarnas önskemål, och att de följer med vad som händer i samhället.
– Det är bra när någon kommer och informerar oss om våra rättigheter och skyldigheter. Man hinner ju inte alltid följa med vad som är nytt, och då blir man lätt lite efter, säger hon.

Ingen lämnas ensam
En av VSS styrkor är det systematiska kamratstödet. En grupp frivilliga ringer regelbundet upp medlemmar för att höra hur de mår och för att informera om kommande aktiviteter.
– De som kanske inte kan komma på träffarna får ändå känna sig delaktiga. Och vi får också en hel del vinkar, idéer och inspiration den vägen, förklarar Lisen.
Det geografiska verksamhetsområdets storlek är en konkret utmaning men VSS strävar efter att nå ut till alla. Föreningen ordnar ofta med transport till större evenemang och arrangerar regelbundet program på olika orter, såsom trivselcafé-träffarna i Närpes. Även föreningens julfest arrangeras på olika orter varje år.
– Visionen är att kunna ordna aktiviteter på flera ställen – inte bara i Vasa. Det här är något vi ännu vill utveckla, berättar Lisen.
Göran lyfter fram just programutbudet på olika orter som något föreningen gör särskilt väl.
– De ordnar aktiviteter för alla, var de än bor. De rullar runt i Österbotten, konstaterar han muntert.

Starkare tillsammans
VSS samarbetar tätt med grannföreningen Norra Österbottens Svenska Synskadade (NÖSS). Föreningarna driver bland annat en ungdomsgrupp tillsammans.
– Jag är för samarbete. Tillsammans är vi starka. Det är win-win för alla att vi knyter kontakter, för vi är så pass nära varandra här i Österbotten, förklarar Lisen.
Också det nära samarbetet med FSS synrådgivare Malena Stenkull ger konkreta resultat, såsom det nyligen introducerade ”friåret”, som innebär att nya medlemmar får delta i verksamheten både innevarande och hela följande år, utan att behöva betala medlemsavgiften.
– Nu kan vi säga: ”Kom med under det första året så får du se sen!” om vi möter någon som ännu tvekar, konstaterar Lisen belåtet.
Hennes budskap till alla som funderar på medlemskap är tydligt:
– Tröskeln till att komma med första gången kan kännas hög, men tveka inte. Samla mod och ta steget, oavsett om det gäller att kontakta föreningen, följa med på en resa eller komma till verksamhetscentret. Du kommer att tas emot väldigt varmt. Vi värnar om våra medlemmar. Och behöver du hjälp så hämtar jag dig.
Hon avslutar med att sammanfatta föreningen i ett nötskal:
– Det ger så mycket mer än det tar.

Syntolkning: Interiör. En vit korridor med stora väggbokstäver som bildar texten ”Vasa Svenska Synskadade”. Längre fram på väggen syns en rund väggklocka och längst bak en glasdörr som leder till ett kontorsutrymme.

Bildtext: L.Y.K.T.A.N. Lisen Vestlin har en egen tolkning av vad verksamhetscentret Lyktans namn står för: Lyssna, Yttrandefrihet, Kreativitet, Trygghet, Ansvar och Noggrannhet.
Syntolkning: Porträtt. En glatt leende kvinna med kort blont hår poserar inomhus i blommig blus. Bakom henne syns en grön växt, tavlor och ett fönster med persienn och rosafärgad gardin.

Bildtext: Lyktor. Verksamhetscentret Lyktans symbol finns både som en logo och i form av en riktig lykta gjord av Jorma Peräkorpi.
Syntolkning: Bildmontage av två bilder. Till vänster en grafisk logo i form av en röd lykta med ett grönt ljus och bokstäverna ”VSS”. Till höger ett fotografi av en sexkantig röd-grön lykta i trä och glas med ingraverade stjärnor och texten ”Lyktan”.

…
Freddes följande följetong: Dags att koppla av

Text: Fredrik "Fredde" Lindgren

Kära läsare. Allting som är fint tar tyvärr slut i något skede, och nu har tiden kommit att sätta punkt för den här följetongserien. Detta beror inte på att Isku och jag skulle ha gått skilda vägar – vi mår riktigt bra, trivs utmärkt i varandras sällskap och kommer att fortsätta våra äventyr tillsammans i många år framöver. Det har dock blivit dags att lägga ner pennan, koppla av och koncentrera sig på andra saker i livet.
Det har varit ett sant nöje för både mig och Isku att få dela med oss av vår resa. När den första upplagan av följetongen dök upp i början av förra året, fick ni följa med en kanske lite tankspridd person som funderade mycket på om ett liv med en ledarhund var den rätta vägen att gå. Funderingar om allt från att stå upp för sina rättigheter till hur man faktiskt sköter om ett djur när man har en synnedsättning, var en stor del av min vardag då. När Isku kom med i bilden så förändrades också följetongens innehåll. I de följande följetongerna handlade allt om våra upplevelser tillsammans, blandat med finurliga anekdoter skrivna ur Iskus eget perspektiv.
Att få skriva om våra äventyr har varit skoj, men minst lika roligt har det varit att få så mycket respons av er läsare. Efter varje del har någon hört av sig och tackat för de trevliga texterna. Det här har värmt mitt hjärta och visar också att följetongen hittade sin plats som en lättsam men ändå viktig del av Synvinkels innehåll. Jag och Isku tackar FSS för att vi fick möjligheten att dela våra äventyr med er alla.
Det finns förstås fortfarande frågor kring livet med en ledarhund som ännu är obesvarade, men dessa lär aldrig ta slut, och man måste ju dra streck någonstans. Men trots att jag nu drar strecket här för följetongen, så fortsätter såklart Iskus och mina äventyr i vardagen som förr. Om några år ska vi ta examen tillsammans och därefter väntar ett förhoppningsvis trevligt arbetsliv. Då kommer Isku att få en gyllene chans att förgylla alla mina kollegors vardag varje dag (men bara när han själv har ledigt, såklart).
Just nu väntar vi ändå mest på att jullovet äntligen ska börja. Då får jag koppla av från studierna och njuta av läcker potatislåda och skinka, alltmedan min håriga dammsugare får plocka upp allting som ”av misstag” hamnar på golvet.
Med önskan om att ni alla får uppleva en glädjefylld högtid och ett gott nytt år, tackar Isku och jag nu för oss och säger hejdå – vi syns och ses!
Fredde och Isku

Bildtext: Fredrik Lindgren "Fredde"
Syntolkning: Närbild. En leende ung man med kort, mörkt hår och glasögon, framför en grå bakgrund. Han är klädd i en röd t-skjorta och svart jacka.

…
Medlemsreportage: Ser sjön, “sehr schön”, på Bergö

NÖSS och VSS ungdomsgrupp fyller 20 år i år. För att fira detta styrde sex av medlemmarna, tillsammans med verksamhetsledarna Ann-Sofie Grankulla och Lisen Vestlin, kosan mot Bergö Havsudden söder om Vasa för en trivsam stughelg i slutet av oktober.

Text: Alexandra Smeds  Foto: Ann-Sofie Grankulla

Genom åren har vi hittat på mycket roligt program – teaterresor, minigolf, chokladprovning, lillajulfirande och ridning för att nämna några exempel. Det har blivit många glada stunder och upplevelser, samvaro och god mat. Så även denna gång då vi inledde med shopping på GW-gallerian i Vasa. Den affär som kanske väckte mest intresse var Liisa Koski, som var inredd som en gammaldags lanthandel med våg på disken och allsköns godsaker i hyllorna. Därefter gjorde vi ett besök på Återbruksgalleria Minimossen, där det även blev ett kärt återseende med Febe Mörk, tidigare verksamhetsledare på Vasa Svenska Synskadade och numera glad pensionär. Mycket intressant fanns även här, bland annat ett slags soffbord på hjul i mörkt trä med en inbyggd jordglob. Utöver möbler såldes även böcker, kläder och idrottsredskap här.
Efter en god lunch med pizza, kebab och pitabröd på La Strada bar det av mot Bergö. Färjeturen ut till ön gick lugnt till; halvvägs mellan fastlandet och ön gungade det till lite, men i övrigt hade vi förlig vind. På väg till havsudden blev det en del sightseeing. För att vara en ö med bara omkring 480 invånare kändes det som ett överraskande livskraftigt och tätbefolkat samhälle – bland annat såg vi Bergö kyrka, två caféer, bybutiken, dagiset och ålderdomshemmet. Eller var det hälsostationen? Därom tvista de lärda.
Väl framme vid de mysiga hyrstugorna tog vi kaffe och hembakt dopp. En av våra medlemmar arbetar på en kokbok för personer med synnedsättning i punkt- och svartskrift, och bjöd därför på kakor gjorda utifrån två olika recept. Vi kan bara konstatera att samtliga närvarande gärna ställer upp som provsmakare på nytt om det behövs.
Efteråt gick vi en promenad i skymningen. En skylt en bit från hyrstugorna upplyste oss om att till exempel Fjellerup ligger 530 kilometer från Bergö och Malaga 3398 kilometer bort – men vi tänkte att vi inte hinner tillbaka därifrån innan bastun blir varm, så vi sparar den motionsrundan till en annan gång. Några modiga medlemmar vågade i samband med bastandet till och med doppa sig i det drygt 8-gradiga vattnet, däribland skribenten… Eller, nåja. Hon kom sig inte längre ner i vattnet än till knäna.
Efter bastun blev det pysselstund, innan vi åt kvällsmat med mer gott tilltugg och provade ansiktsmasker med olika mönster på. Det blev mycket prat och skratt, särskilt när Ann-Sofie och Lisen demonstrerade sina kunskaper i (stundtals hemsnickrad) tyska.
Efter en god natts sömn och en lika god frukost gick vi en kort runda för att se havsudden och de fina röda fiskebodarna i dagsljus. Vi såg även en hel del naturliv ute på udden, till exempel en hare, änder, tre havsörnar som cirklade ovanför vattnet och en svan med ungar som kom förbi glidande rakt utanför stugfönstren.
Efter städning och packning bar det av tillbaka norrut. Egentligen skulle vi ha stannat och ätit vid Thai Style i Malax, men eftersom restaurangen tyvärr visade sig vara stängd blev det istället mer god pizza och kebab vid pizzerian Metropolis i Malax.
Så skiljdes vi åt för denna gång – men vi har redan planer på mer roligt.

Bildtext: Ser skönt ut. Frida Granvik, Stina Lähdesmäki, Bodil Cederblom-Hedström, Eva Johansson, Mikaela Smeds och Alexandra Smeds på promenad vid hamnen på natursköna Bergö.
Syntolkning: Gruppbild. Sex leende personer står i led på en träbrygga. Vass och flera röda båthus syns i bakgrunden. Flera av personerna bär mössa och handskar. Personen i förgrunden håller i en röd rollator.

Bildtext: Ännu skönare? Mys, motion, bastubad, god mat och varm gemenskap inomhus på Bergö.
Syntolkning: Gruppbild. Sex glatt leende personer sitter bredvid varandra i ett rum med tre fönster i bakgrunden. Några av dem sitter i en soffa och en av dem på en vit trästol vid ett matbord.

…
Aktuellt: Grattis på hundraårsdagen, Aili!

Förbundet Finlands Svenska Synskadade (FSS) framför sina varmaste gratulationer och lyckönskningar till hedersmedlemmen Aili Alexandersson, med anledning av hennes 100-årsdag som inföll den 20 november 2025. 

Aili Alexandersson är en av banbrytarna som lagt grunden för den svenska synrörelsen i Finland. Hennes outtröttliga engagemang har under årens lopp berört och inspirerat otaliga personer med synnedsättning.
Aili föddes 1925 i Iniö. Efter folkskolan fortsatte hon till Houtskärs folkhögskola och därefter till lärarseminariet i Ekenäs. Under det tredje studieåret drabbades hon av näthinneavlossning i det ena ögat. Hon förlorade synen på ögat nästan helt, men slutförde ändå utbildningen, varefter hon började arbeta som lärare på Föglö. Två månader senare lossnade näthinnan i det andra ögat.
Aili har aldrig varit den som ger upp. Efter att ha jobbat en tid för Samfundet Finlands Svenska Blinda fick hon 1958 tjänsten som blindkurator vid Svenska församlingsförbundet. Året därpå tog hon initiativet till grundandet av syntjänsten i Helsingfors, som ännu fungerade långt in på 2000-talet.
År 1963 fick Aili tjänst som lärare i Brändö på Åland. Drygt ett år därefter flyttade hon till Norge efter att ha rekryterats till Huseby yrkesskola för synskadade i Oslo.
I början av 1970-talet vände sig Finlands Svenska Synskadade till Aili med en förfrågan om hon kunde leda organiseringen av kretsverksamheten. Hon tackade ja, tog tjänsteledigt och reste sedan runt i Svenskfinland och ledde arbetet med grundandet av kretsarna. Efter avslutat uppdrag återvände hon till Norge 1973.
I mitten av 1990-talet lämnade Aili Norge för gott och flyttade till Åland. Hon blev medlem i Ålands synskadade och fungerade därefter en tid som punktskriftslärare. Hon var även en drivande kraft bakom den kartläggning av läs- och skrivkunnigheten i punktskrift bland finlandssvenska personer med synnedsättning, som ligger som grund för dagens punktskriftsverksamhet.
På självständighetsdagen 1999 förlänade republikens president Förtjänstkorset av Finlands Lejons orden till Aili Alexandersson. År 2015 utsågs hon till hedersmedlem i FSS.
Aili personifierar ett sekel av erfarenhet, goda gärningar och omsorg. Med sin entusiasm har hon entydigt visat att förlust av synen inte behöver innebära förlust av livsglädjen. CH

Syntolkning: Närbild. En äldre kvinna klädd i mönstrad svartvit blus och lila skarf sitter tillbakalutad i en fåtölj med en stor blombukett i famnen. Hon bär färgtonade glasögon och hörlurar. 

…
Aktuellt: FSS höstmöte 2025

Förbundet Finlands Svenska Synskadade rf (FSS) höll sitt stadgeenliga höstmöte den 15–16 november 2025 på Hotell Scandic Tampere City i Tammerfors.  Avgående ordförande Gunilla Löfman ledde mötesförhandlingarna för sista gången. Hennes mandatperiod upphör vid årsskiftet efter åtta år som förbundsordförande.
I sitt avskedstal tackade Löfman medlemmarna för det förtroende de visat henne och reflekterade över åren som ordförande: ”Det har varit roligt, även om det också funnits dagar då det kan vara lite extra jobbigt.” Hon passade också på att berömma verksamhetsledare Matthias Jakobsson: ”Vi har i vårt förbund ett fenomenalt uppslagsverk. Vårt uppslagsverk heter Matthias.” Löfman avslutade med att önska den nya styrelsen lycka till i arbetet.
Vid mötet avtackades Löfman av förbundsstyrelsen med Lucky Dots, ett punktskriftssmycke i silver som FSS tagit fram i samarbete med smyckeskonstnären Lina Simons.
Till ny ordförande valdes Göran Sjöstedt från Ekenäs, tidigare ordförande för Svenska Synskadade i Västra Nyland. Han var mötets enda ordförandekandidat. Till nya styrelseledamöter valdes Petri Nokkala från Vanda och Mikael Granlund från Purmo. De ersätter Johan Sundholm och Seppo Sjö vars mandatperioder gått ut. Förbundets revisorer omvaldes.
Höstmötet godkände nya stadgar för förbundet. Den synligaste förändringen är ett namnbyte. Förbundets officiella namn i föreningsregistret blir Finlands svenska synförbund rf. I sin kommunikation kommer förbundet att använda namnformen Synförbundet. Namnbytet träder i kraft efter att Patent- och registerstyrelsen godkänt de nya stadgarna. Övriga stadgeändringar gäller bland annat uppdaterad terminologi och moderniserad föreningspraxis.
Mötet godkände också verksamhetsplanen och budgeten för 2026. Medlemsavgiften för stödjande medlemmar höjdes från 15 till 20 euro. Arvodena för styrelseledamöter och ordförande höjdes i enlighet med kollektivavtalsenliga löneförhöjningar. Inga motioner hade inkommit inom utsatt tid. CH

…
Aktuellt i distrikten: Norra Österbottens Svenska Synskadade

Kansliet är julstängt 19.12.2025–6.1.2026.
Efter julpausen inleds verksamheten onsdagen 7.1.2026 med punktskrift kl 9 och 14 samt gymträning kl 11 och vattengympa, grupp 1 kl 11.45 och grupp 2 kl 12.30 vid Östanlid i samarbete med Folkhälsan.
Handarbets- och Mimoselgrupperna träffas i regel varannan måndag kl 12.30-14.30 på Fyren. Handarbetsgruppen Rätstickorna träffas udda måndagar; 12.1, 26.1 och 9.2 med Agneta Cederberg som ledare.
Mimoselgruppen i Jakobstad med Maja Renvall-Höglund, samlas jämna måndagar; 19.1, 2.2 och 16.2. 
Nästa Flora-Mimosel med Maja R-H ordnas tisdagen 13.1 kl 13.30 på Florahemmet i Nykarleby.
Föreningsträffen i januari hålls tisdagen 13.1 kl 18 på Fyren. I februari ordnas föreningsträffen 10.2.
En tisdag i månaden har vi Kara Café kl 12.30–14 på Fyren. Nästa Kara Café blir tisdagen 27.1 kl 12.30.
It-grupperna träffas varannan torsdag enligt utdelat schema.
Föreningens Lunchträffar ordnas i regel sista fredagen i månaden. Lunchträffen i januari hålls 30.1.
Synrådgivare Peter Koskinen nås på tel 050-471 2763 (måndag-torsdag) eller via e-post: peter.koskinen@fss.fi
Mera info på www.fss.fi/noss, Facebook och ÖT:s minneslista på tisdagar och fredagar eller av Ann-Sofie Grankulla, som tar emot anmälningar på tfn 044-7234 888 och via e-post: noss@multi.fi 
Välkomna med på våra aktiviteter! Hälsar NÖSS 

Julhälsning:
Styrelsen för Norra Österbottens Svenska Synskadade r.f. tackar medlemmar och personal både inom NÖSS, de andra distriktsföreningarna och förbundet FSS för gott samarbete under det gångna året och samtidigt vill vi önska alla 
En God Jul och Ett Gott Nytt År 2026!

Ann-Sofie, Susann och Helena på Fyren tillönskar alla 
En Fridfull Jul och Ett Gott Nytt År!

Hälsning från Mikael Granlund 
Jag vill tacka alla ”synförbundare” för det stora stöd jag fick i styrelsevalet. Det var helt otroligt och jag blev rörd till tårar. Jag vill vara en röst för er alla i förtroendeuppdraget, och ser fram emot ett gott samarbete med styrelsen och anställda i Synförbundet. 
Hälsningar Mikael Granlund

…
Aktuellt i distrikten: Svenska Synskadade i Västnyland

Styrelsen och Alexandra önskar alla medlemmar och samarbetspartners en riktigt fridfull och God Jul! 
Kalender 2026
Damklubben träffas på Lyan och går ut och går, ring Alexandra om du vill veta nästa datum.
10.1 kl 13 Månadsmöte på Lyan. Karina Herman- Musik. Anmälan 7.1.
14.1 kl 15 Herrklubben Lyan
20.1 Telefonkurs med Andreas. Röststyrning - hur använder man Siri och genomgång av kommandon, inställningar och hur man kan använda det i vardagen. Anmäl dig snarast om du är intresserad.
21.1 kl 15.30 Läslusar på Lyan
21.1 kl 18 Frågesport på Lyan
3.2 Telefonkurs med Andreas. Kontraster och synlighets–förbättringar. 
14.2 Månadsmöte på Lyan. Tove Holmström församlingsmästare- berättar om Pilgrimsvandring. Anmälan 10.2.
17.2 Telefonkurs med Andreas. Förstoring och hjälpmedelsappar.
18.2 Herrklubb kl. 15 Lyan
25.2 Läslusar kl 15.30 Lyan
25.2 Frågesport kl 18 Lyan
14.3 Månadsmöte på Lyan kl.13. Hälsans grundstenar med Johan Torsten Lindberg. Anmälan 10.3
18.3 Herrklubb kl 15 Lyan
21.3 Unga Teatern-Barnen från yttre rymden. Syntolkad. Kostnad: Teaterbiljett plus 19 euro inträde, ledsagaren gratis. Bindande anmälan: 4.3 till Alexandra
Alexandra når du bäst må-to kl.10-14 på 040 77 86 295 eller ssvn@brev.fi

…
Aktuellt i distrikten: Ålands synskadade

Julhälsning från ordförande. 
Kära medlemmar, Tack för året som gått! Er värme och gemenskap betyder mycket för oss alla. Jag önskar er en riktigt God Jul och ett gott nytt år fyllt av glädje och trygghet. Björn Lindfors.
Information om öppettider under helgerna. 
Verksamhetscentret Ankaret håller stängt från torsdagen den 18 december och öppnar igen efter trettondagen, onsdagen den 7 januari. Vi i personalen önskar er en fin jul- och nyårshelg och ser fram emot att träffas igen på det nya året! Charlotta och Anna
Vårens aktiviteter.
Fotvården startar igen den 14 januari. Kom ihåg att boka i tid! Simningen startar fredag 9 januari klockan 12 i Folkhälsans Allaktivitetshus. Borstbindarna träffas fortsättningsvis regelbundet. Under våren erbjuder föreningen ett brett utbud av aktiviteter, mer information i årets första medlemsbrev som kommer vecka 3.
Spara datumen.
4.2 Anpassningsdag två av tre är den 4 februari och har rubriken ”Den nya vardagen”.
22–24.5 Äventyrsläger på Åland – boka datumet redan nu!
Den 22–24 maj ordnas ett äventyrsläger för personer med synnedsättning i Svenskfinland. Lägret är för dig som vill utmana dig själv och testa dina gränser – en god grundkondition är en förutsättning. Preliminär deltagaravgift: 200 euro (inkluderar resa, boende, aktiviteter och det mesta av maten). Vi bor på Sandösunds Resort på Åland och bland höjdpunkterna finns en middagssegling med segelfartyget Albanus. Mer information och anmälan kommer senare.
Kontaktuppgifter 
Ålands synskadade 
Besöksadress: Johannebovägen 7, Strandnäs
Stängt 18.12-6.1.
Telefon: 040 68 00 950
E-post: info@syn.ax
Vid brådskande ärenden kontakta ordförande Björn Lindfors på 
Telefon 040-652 85 58
Ålands hälso- och sjukvård 
Synhabiliteringen öppen tisdag – torsdag och nås via ögonmottagningens telefontid måndag-fredag klockan 8–9. 
Telefon 018-535 277
Socialkurator - Via ÅHS växel 
Telefon 018-5355 be att få tala med ögonmottagningens socialkurator. 
Finlands Svenska Synskadade 
Kontakt Synrådgivare, Stina Nygård kan kontaktas på 
Telefon: 050-595 4377 
E-post: stina.nygard@fss.fi.  
Funktionsrätt Åland 
Telefon +358 (0)18 22 360 
E-post: info@handicampen.ax 

…
Aktuellt i distrikten: Vasa Svenska Synskadade

Från Vasa tackar vi alla medlemmar, övriga föreningar och personalen på FSS för det gångna året 2025, det som vi upplevt tillsammans lyser starkast i hjärtat!
Lyktans kansli håller stängt 22.12.2025–6.1.2026. 
Övriga tider är kansliet öppet som vanligt, dvs måndag – torsdag kl 9–14. 
Verksamhetsledaren Lisen kan nås under öppethållningstiderna på tfn 045-3213320. 
Sjung ut julen i Närpes
Vi fullföljer vår tradition och sjunger ut julen i Närpes församlingshem måndag 12.1 kl 13 Servering av julgröt, smörgås samt kaffe. Mera info fås vid anmälan som skall vara kansliet tillhanda senast torsdag 8.1 före kl 13. 
Medlemsträff
Vi träffas vid Lyktan tisdagen 17.2 kl 13. Anmäl dig till Lisen på kansliet senast 12.2 före kl 13.
Trivselcafé i Vasa och Närpes
I samarbete med Folkhälsans förbund ordnas årets första trivselträff vid Lyktan tisdagen 27.1 kl. 13–15. Vid Folkhälsanhuset (södra ingången) i Närpes ordnas trivselträff tisdag 3.2 kl 13–15. Synrådgivaren Malena Stenkull deltar både i Vasa och Närpes, så möjlighet till synrådgivning finns. Med tanke på traktering behövs anmälan vid förhinder 1 dag före träffen senast kl 13 till Lisen på kansliet.
Punktskrift
Kursen hålls varje onsdag och vårterminen startar 21.1 tillsammans med punktläraren Ritva Hagelberg. Du blir aldrig för gammal för att lära dig punktskrift. Vid intresse kontakta Lisen på kansliet för mera info.
Balansträningar 
i samarbete med Folkhälsans förbund
Vid Seniorpunkten i Korsholm fortsätter sittande gymnastik på måndagar kl 10–10.45 med start 19.1. Anmälningarna tas emot av Malin Knip, tfn 044-788 1081.
Vid Wasahuset, Wasaborgsgränd fortsätter seniorgymnastiken på onsdagar med start 14.1. Sittande gymnastik kl 10–10.45 och anpassad stående gymnastik kl 11–11.45. Ledaren i Vasa heter Ida Berg.
Vattengymnastik i samarbete med Folkhälsans förbund
I Korsholm hålls vattengymnastiken varje fredag kl 16.15 –17 och vårterminen pågår 16.1–8.5 med uppehåll 27.2 och 3.4. Ledaren heter Jenni Villanen. Önskar du delta någon gång kan du kontakta Lisen på kansliet.
It-stöd på Lyktan
Behöver du hjälp med din telefon, platta eller dator så finns det nu möjlighet till det! Under våren ger IT-instruktör Tom Lillas det stöd som medlemmarna önskar. Vårterminen startar torsdag 15.1 kl 10–11.30. Anmäl dig senast samma veckas tisdag före kl 13. Välkomna med!
Kamratstödet
Kamratstödpersonerna ringer runt till ordinarie medlemmar i föreningen. Ni kan vänta Er ett trevligt samtal av följande kamratstödjare:
Kerstin Lillbåsk för Sydösterbotten, tfn 050-3695997
Britten Nylund för Vasa med omnejd, tfn 046-6325067
Susanne Granholm för Vasa med omnejd, tfn 050-5174743
Marita Carlson för Petsmo och vänner, tfn 0500-201666
Vill du som medlem prata med någon av dessa personer är det bara att slå en signal.
Kontaktinformation
Alla anmälningar görs till verksamhetsledare Lisen Vestlin
tfn 045-321 3320 (må-to kl 9–14) eller per e-post: vasasynskadade@gmail.com 
Övriga tider och ifall att verksamhetsledaren inte svarar kan man kontakta ordförande Kerstin Lillbåsk, tfn 050-369 5997 eller viceordförande Bernt Snygg, tfn 050-520 6235.
Du hittar även info om oss på www.fss.fi/distriktsforeningar/vasa eller på vår facebooksida www.facebook.com/vasasynskadade/
Vår synrådgivare Malena Stenkull, är anträffbar på Campus Norrvalla i Vörå, nås på tfn 050-561 2950 (måndag-torsdag) eller via e-post: malena.stenkull@fss.fi
VSS taltidningsstödspersoner är:
Christer Strömbäck, tfn 0400-764 138, prenumerationer i Vörå, Korsholm, Vasa och Malax
Pontus Westmalm, tfn 045-221 3233, prenumerationer i Korsnäs, Närpes och Kristinestad
Vår it-stödperson är Tom Lillas, tfn 045-189 0802, e-post: lillastom@gmail.com.
Rehabiliteringskoordinator för personer med synnedsättning vid Österbottens Välfärdsområde är Saara Kaijanen, tfn 040-728 8046 eller e-post: saara.kaijanen@ovph.fi
Från oss alla till er alla - en riktigt God Jul och Ett Gott Nytt År!

…
Aktuellt i distrikten: Svenska Synskadade i Mellersta Nyland

Året går mot sitt slut. Här kan du hitta när verksamheten kör i gång igen i januari. 
Månadsmöten med soppa ordnas i Folkhälsanhuset i Brunakärr, Mannerheimvägen 97, Helsingfors. Vi träffas måndagarna 26.1, 23.2, 23.3, 27.4, 25.5 kl. 13–15. 
Vi fortsätter ordna månadsmöten också i Folkhälsanhuset i Hagalund, Vindgränden 6 i Esbo. Där träffas vi torsdagarna 15.1, 12.2, 12.3, 9.4, 7.5, 11.6 kl. 13–15. 
Första månadsmötet ordnar vi torsdagen den 15.1 kl. 13–15 i Hagalund. Kitty Seppälä besöker oss med rubriken Sinne, kropp, hälsofrämjande fysisk aktivitet. Anmäl dig senast 12.1.
Gymnastikgrupperna på Folkhälsan i Brunakärr, Mannerheimvägen 97 börjar enligt följande: 
Vattengymnastik fredag 9.1 kl. 10–11 samt 
Styrka och balans onsdag 14.1 kl. 13–14. Kontakta kansliet om du är intresserad av att delta.
Vid frågor och anmälan ring distriktssekreterare Irina Andersson mån-ons kl. 10–13 telefon 0400-269553 eller skriv till kansliet@ssmn.fi 
Kansliet håller julpaus 18.12–6.1.
Tack för gott samarbete! 
Fridfull jul och allt gott inför 2026!

…
God jul!
Käraste medlemmar! Vi på FSS vill tacka er alla för det gångna året tillsammans och önska er en härlig jul och ett riktigt gott nytt år!

Syntolkning: En vuxen ljus labrador sitter omgiven av tretton ljusa labradorvalpar i olika ställningar. Alla bär röda tomteluvor. Framför dem går en svart labradorvalp bärande en tomteluva i munnen. Bakgrunden är helt vit.

…